1
Paulus, Jumala sulane, Jeesuse Kristuse apostel Jumala valitute usu ja tõetunnetuse järele, mis vastab jumalakartusele,
2
apostel igavese elu lootuses, mille Jumal, kes ei valeta, on tõotanud enne igavesi aegu -
3
omal ajal aga tegi tema oma sõna avalikuks jutlustamises, mis minu kätte on usaldatud Jumala, meie Õnnistegija käsul -
4
Tiitusele, tõelisele pojale meie ühise usu poolest: Armu ja rahu Jumalalt Isalt ja Issandalt Kristuselt Jeesuselt, meie Õnnistegijalt!
5
Selle tarvis ma jätsin sind Kreetasse, et sa korraldaksid, mis veel jäi korraldamata, ja seaksid vanemaid igasse linna, nagu ma sind käskisin,
6
kui kuskil leidub laitmatu isik, ühe naise mees, kellel on usklikud lapsed, nõnda et neile ei saa ette heita kõlvatumat elu ega kangekaelsust.
7
Sest koguduse ülevaataja peab olema kui Jumala majapidaja, laitmatu, mitte isemeelne, mitte äkiline, mitte joodik, mitte riiakas, mitte liigkasupüüdja,
8
vaid külalislahke, headuse armastaja, mõistlik, õige, püha, kasin;
9
ta pidagu kinni ustavast sõnast vastavalt õpetusele, et ta oleks võimeline niihästi manitsema terves õpetuses kui ka kummutama vasturääkijate väited.
10
Sest on olemas palju kangekaelseid, tühja jutu mehi ja eksitajaid, kõige enam ümberlõigatute seas,
11
kellede suu tuleb sulgeda, kes pööravad ära terved pered, õpetades sündmatuid asju häbematu kasu pärast.
12
Üks neist, nende oma prohvet, on ütelnud: "Kreetalased on luiskajad, õelad loomad ja laisklejad vatsad!"
13
See tunnistus on tõsi. Sellepärast noomi neid valjusti, et nad saaksid terveks usus
14
ega paneks tähele juutide tühje jutte ja tõest eemalepöördunud inimeste käske!
15
Puhtaile on kõik puhas, aga rüvedaile ja uskmatuile pole miski puhas, vaid rüve on niihästi nende meel kui südametunnistus.
16
Nemad väidavad, et nad tunnevad Jumalat, aga tegudega nad salgavad; sest nad on jälgid ja sõnakuulmatud ja igaks heaks tööks kõlbmatud.