1
Seda rääkis Jeesus ja tõstis oma silmad taeva poole ning ütles: "Isa, tund on tulnud! Austa oma Poega, et ka Poeg austaks sind,
2
nagu sa oled temale annud meelevalla kõige liha üle, et ta annaks igavese elu kõigile, kelled sina oled temale annud!
3
Aga see on igavene elu, et nad tunneksid sind, ainust tõelist Jumalat ja Jeesust Kristust, kelle sina oled läkitanud.
4
Mina olen sind austanud maa peal, ma olen lõpetanud selle töö, mille sa oled annud mulle teha!
5
Ja nüüd austa mind sina, Isa, enese juures selle auga, mis mul oli sinu juures enne maailma olemasolu.
6
Mina olen sinu nime ilmutanud inimestele, kelled sa mulle oled annud maailmast. Nemad olid sinu omad ja sina andsid nad mulle, ja nad on pidanud sinu sõna.
7
Nüüd nad teavad, et kõik, mis sina mulle oled annud, on sinult.
8
Sest need sõnad, mis sa andsid mulle, olen ma annud neile, ja nemad on vastu võtnud ja teavad, et ma tõesti olen lähtunud sinu juurest, ja nemad on uskunud, et sina oled mind läkitanud.
9
Mina palun nende eest; maailma eest ma ei palu, vaid nende eest, kelled sina oled mulle annud, sest nad on sinu omad.
10
Ja kõik, mis on minu oma, on sinu, ja mis on sinu oma, on minu, ja nendes ma olen austatud.
11
Ja ma ei ole edaspidi enam maailmas, aga nemad on maailmas, ja mina tulen sinu juure. Püha Isa, hoia neid oma nimes, mille sa oled mulle annud, et nad oleksid üks, nõnda nagu meie!
12
Kui ma olin ühes nendega, hoidsin ma neid sinu nimes, mille sa oled mulle annud; ja ma hoidsin neid ning ükski neist ei ole kadunud, kui ainult kadumisepoeg, et Kiri täide läheks.
13
Aga nüüd ma tulen sinu juure ja räägin seda maailmas, et minu rõõm neil oleks täieline neis enestes.
14
Mina olen neile annud sinu sõna ja maailm vihkab neid; sest nad ei ole maailmast, nõnda nagu mina ei ole maailmast.
15
Mina ei palu, et sa võtaksid nad ära maailmast, vaid et sa neid hoiaksid tigeda eest.
16
Nad ei ole maailmast, nõnda nagu minagi ei ole maailmast.
17
Pühitse neid tões: Sinu sõna on tõde!
18
Otsegu sina oled mind läkitanud maailma, nõnda minagi olen nad läkitanud maailma.
19
Ja mina pühitsen iseennast nende eest, et nemadki oleksid pühitsetud tõe sees.
20
Aga ma ei palu mitte üksnes nende eest, vaid ka nende eest, kes nende sõna kaudu usuvad minusse,
21
et nemad kõik oleksid üks, nõnda nagu sina, Isa, minus ja mina sinus, et nemadki meis oleksid ja maailm usuks, et sa mind oled läkitanud.
22
Selle au, mille sa andsid mulle, olen mina annud neile, et nad oleksid üks, nõnda nagu meie oleme üks:
23
mina nendes ja sina minus, et nad täielikult saaksid üheks ja maailm tunneks, et sina oled mind läkitanud ja oled armastanud neid, nõnda nagu sa mind oled armastanud.
24
Isa, ma tahan, et kus mina olen, ka nemad oleksid minu juures, kelled sa mulle oled annud; et nad näeksid minu auhiilgust, mille sa mulle oled annud; sest sa oled mind armastanud enne maailma rajamist.
25
Õige Isa, maailm ei ole sind tundnud; aga mina tunnen sind ja need on hakanud tundma, et sina oled mind läkitanud.
26
Ja ma olen neile annud teada sinu nime ja annan seda teada selleks, et armastus, millega sa mind oled armastanud, oleks nendes ja mina oleksin nendes!"