1
Põlvili langeb Beel, küüru tõmbub Nebo, nende kujud pannakse loomade ja lojuste selga; need, mida te kandsite, tõstetakse koormaks väsinud loomadele!
2
Nad tõmbuvad küüru, langevad üheskoos põlvili, nad ei suuda päästa koormat, vaid lähevad ise vangi!
3
Kuulge mind, Jaakobi sugu, ja kogu Iisraeli soo jääk, keda on tulnud kanda emaihust peale, sülle võtta emaüsast alates!
4
Teie vana eani ma olen seesama ja hallide juusteni ma kannan teid; mina olen teinud ja mina tõstan üles, mina kannan ja päästan!
5
Kellega te mind võrdlete ja samastate, või keda te seate mu kõrvale, et oleksime sarnased?
6
Need, kes puistavad kukrust kulda ja vaevad vaega hõbedat, palkavad kullassepa ja see valmistab jumala, mille ette nad põlvitavad ja mida nad kummardavad!
7
Nad tõstavad selle õlale, kannavad ja asetavad paigale, ja see seisab ega liigu oma kohalt. Kui siis keegi seda appi hüüab, ei vasta see ega päästa teda ta ahastusest!
8
Pidage seda meeles ja jääge kindlaks, võtke südamesse, te üleastujad!
9
Tuletage meele endisi asju muistsest ajast, sest mina olen Jumal ja kedagi teist ei ole, mina olen Jumal ja ükski ei ole minu sarnane,
10
kes algusest alates kuulutab lõppu ja aegsasti ette, mida veel ei ole tehtud, kes ütleb: minu nõu läheb korda ja ma teen kõik, mis ma tahan!,
11
kes kutsub ida poolt röövlinnu, kaugelt maalt mehe, kes teostab mu nõu. Mida ma olen rääkinud, seda ma lasen ka sündida, nagu ma olen kavatsenud, nõnda ma teengi!
12
Kuulge mind, te arad, kes olete kaugel õiglusest!
13
Ma toon ligidale oma õigluse, see ei ole kaugel, ja mu pääste ei viibi; ma annan Siionile pääste, Iisraelile oma ilu!