1
Kui Joab, Seruja poeg märkas, et kuninga süda kaldus Absalomi poole,
2
siis läkitas Joab käsu Tekoasse ja laskis sealt tuua ühe targa naise ning ütles sellele: "Tee ennast nüüd leinajaks ja pane leinariided selga; ära võia ennast õliga, vaid ole nagu naine, kes on mõnda aega surnu pärast leinanud.
3
Mine siis kuninga juure ja räägi temale nõnda!" Ja Joab pani temale sõnad suhu.
4
Ja Tekoa naine rääkis kuningaga, ta heitis silmili maha ja kummardas ning ütles: "Kuningas, aita!"
5
Ja kuningas küsis temalt: "Mis sul vaja on?" Ja ta vastas: "Oh häda! ma olen lesknaine, sest mu mees on surnud!
6
Su ümmardajal oli kaks poega; need mõlemad riidlesid väljal ega olnud kedagi, kes neid oleks lahutanud; nii lõi üks teise maha ja tappis tema.
7
Ja vaata, kogu suguvõsa on tõusnud su ümmardaja vastu ja nad ütlevad: "Anna välja see, kes lõi oma venna maha, ja me surmame tema ta venna hinge pärast, kelle ta tappis, ja me hävitame ka pärija!" Nõnda kustutavad nad mu söe, mis veel on säilinud, jätmata mu mehele nime ja järeltulijaid maa peale!"
8
Ja kuningas ütles naisele: "Mine koju, ma ise annan sinu kohta käsu!"
9
Aga Tekoa naine ütles kuningale: "Mu isand kuningas! Süü jääb minu ja mu isakoja peale, aga kuningas ja tema aujärg on süüta!"
10
Ja kuningas ütles: "Kes sulle midagi ütleb, see too minu juure, siis ta ei puutu enam sinusse!"
11
Aga naine ütles: "Mõtelgu ometi kuningas Jehoovale, oma Jumalale, et veretasunõudja ei hävitaks veelgi rohkem ja et mu poega ei hukataks!" Ja kuningas vastas: "Nii tõesti kui Jehoova elab, ei pea su poja peast mitte karvagi maha langema!"
12
Aga naine ütles: "Luba ometi, et su ümmardaja räägib mu isandale kuningale veel ühe sõna!" Ja ta vastas: "Räägi!"
13
Ja naine ütles: "Mispärast sa siis mõtled nõnda Jumala rahva vastu? Sest nõnda rääkides on kuningas ise saanud süüdlaseks, kui kuningas ei lase oma äratõugatut tagasi tulla!
14
Meie küll sureme ja oleme nagu vesi, mis maha voolab, mida ei saa koguda. Aga Jumal ei taha võtta hinge, vaid mõtleb kindlasti, et ükski ei jääks tema juurest äratõugatuks!
15
Ja kui ma nüüd olen tulnud seda rääkima oma isandale kuningale, siis sellepärast et rahvas mind hirmutas! Su ümmardaja mõtles: ma räägin ometi kuningale, vahest kuningas teeb, mis ta ümmardaja räägib!
16
Küllap kuningas kuuleb ja päästab oma ümmardaja mehe pihust, kes mind ühes mu pojaga tahab hävitada Jumala pärisosast!
17
Ja su ümmardaja mõtles: mu isanda kuninga sõna ometi rahustab mind, sest mu isand kuningas on otsegu Jumala ingel, kes võtab kuulda head ja kurja! Ja Jehoova, sinu Jumal, olgu sinuga!"
18
Ja kuningas kostis ning ütles naisele: "Ära ometi mulle salga, mida ma sinult küsin!" Ja naine ütles: "Mu isand kuningas rääkigu!"
19
Siis küsis kuningas: "Kas Joabi käsi on sinuga kõiges selles asjas?" Ja naine kostis ning ütles: "Nii tõesti kui su hing elab, mu isand kuningas, ei pääse keegi paremale ega vasakule kõigest sellest, mis mu isand kuningas kõneleb: jah, see on su sulane Joab, kes mind käskis, ja tema pani kõik needsinased sõnad su ümmardaja suhu!
20
Et anda asjale teist nägu, selleks tegi su sulane Joab nõnda. Aga mu isand on tark nagu Jumala ingel, et mõista kõike, mis maa peal on!"
21
Siis ütles kuningas Joabile: "Vaata nüüd, ma teen seda: mine ja too tagasi nooruk Absalom!"
22
Ja Joab heitis silmili maha ja kummardas ning õnnistas kuningat. Ja Joab ütles: "Nüüd su sulane teab, et ma olen leidnud armu su silmis, mu isand kuningas, sest kuningas teeb oma sulase sõna järele!"
23
Ja Joab tõusis ning läks Gesurisse ja tõi Absalomi Jeruusalemma.
24
Aga kuningas ütles: "Mingu ta jälle oma kotta, kuid minu palet ta ei näe!" Nõnda läks Absalom jälle oma kotta ega saanud näha kuninga palet.
25
Aga kogu Iisraelis ei olnud nii ilusat meest kui Absalom, mitte ühtki, keda nii väga oleks ülistatud: jalatallast pealaeni ei olnud temal midagi viga.
26
Ja kui ta lõikas oma juukseid, ta lõikas neid iga aasta lõpus, sest need muutusid temale nõnda raskeks, et ta pidi lõikama - siis vaagisid ta juuksed kakssada seeklit kuninga vae järele!
27
Ja Absalomile sündis kolm poega ja üks tütar, Taamar nimi; see oli ilus naine.
28
Ja Absalom elas Jeruusalemas kaks aastat, aga ta ei näinud kuninga palet.
29
Siis Absalom läkitas Joabile järele, et saata teda kuninga juure, aga ta ei tahtnud tulla tema juure. Ta läkitas veel teist korda, aga Joab ei tahtnud tulla.
30
Siis ütles ta oma sulastele: "Vaadake, Joabi põlluosa on minu oma kõrval ja temal on seal odrad peal! Minge ja süüdake see tulega põlema!" Ja Absalomi sulased süütasid põlluosa tulega põlema.
31
Siis Joab võttis kätte ning tuli Absalomi juure ta kotta ja küsis temalt: "Mispärast on su sulased süüdanud tulega põlema minu põlluosa?"
32
Ja Absalom vastas Joabile: "Vaata, ma läkitasin su juure ja ütlesin: Tule siia, et ma saaksin sind saata kuningalt küsima: mispärast ma pidin Gesurist ära tulema? Mul oleks parem, kui ma oleksin seal! ma tahan nüüd näha kuninga palet! Aga kui minus on süü, siis surmaku ta mind!"
33
Ja Joab läks kuninga juure ning jutustas seda temale. Ja tema kutsus Absalomi, ja ta tuli kuninga juure ning kummardas kuninga ette silmili maha; ja kuningas andis Absalomile suud.