2
Siis ta viis mind neist ümbertringi mööda, ja vaata, neid oli oru põhjas väga palju, ja vaata, need olid väga kuivanud!
3
Ja ta küsis minult: "Inimesepoeg, kas need luud peaksid saama elavaks?" Aga mina vastasin: "Issand Jehoova, seda tead Sina!"
4
Siis ta ütles mulle: Kuuluta prohvetlikult nendele luudele ja ütle neile: kuivanud luud, kuulge Jehoova sõna!
5
Nõnda ütleb Issand Jehoova nendele luudele: vaata, ma toon teie sisse vaimu ja te saate elavaks!
6
Ja ma panen teie külge kõõlused, kasvatan teie peale liha, katan teid nahaga ja annan teie sisse vaimu, ja te saate elavaks. Ja te peate tundma, et mina olen Jehoova!"
7
Ja ma kuulutasin prohvetlikult, nagu mind kästi. Ja kui ma kuulutasin, siis kostis hääl, ja vaata, midagi krabises! Luud lähenesid üksteisele, iga luu oma luule!
8
Ja ma vaatasin, ja ennäe, neile tulid kõõlused ja kasvas liha, ja nahk kattis neid pealtpoolt; aga vaimu nende sees ei olnud!
9
Siis ta ütles mulle: "Kuuluta vaimule, kuuluta, inimesepoeg, ja ütle vaimule: nõnda ütleb Issand Jehoova: Vaim, tule nelja tuule poolt ja puhu neisse tapetuisse, et nad saaksid elavaks!"
10
Ja ma kuulutasin, nagu ta mind käskis; ja neisse tuli vaim ja nad said elavaks ning tõusid jalgadele - päratu suur vägi!
11
Ja ta ütles mulle: "Inimesepoeg, need luud on kogu Iisraeli sugu! Vaata, nad ütlevad: meie luud on kuivanud, meie lootus on kadunud, me oleme nagu ära lõigatud!
12
Seepärast kuuluta prohvetlikult ja ütle neile: nõnda ütleb Issand Jehoova: vaata, ma avan teie hauad ja toon teid, oma rahva, teie haudadest välja ja viin teid Iisraeli maale!
13
Ja te peate tundma, et mina olen Jehoova, kui ma avan teie hauad ja toon teid, oma rahva, teie haudadest välja!
14
Ja ma annan teie sisse oma vaimu, et te saaksite elavaks, ja ma asetan teid teie omale maale; ja te peate tundma, et mina, Jehoova, olen rääkinud ja teen seda, ütleb Jehoova!"