5
ja olete unustanud manitsuse, mis teile otsegu lastele ütleb: "Mu poeg, ära põlga Issanda karistust ja ära saa araks, kui tema sind noomib!
6
Sest keda Issand armastab, seda ta karistab; Ta peksab igat poega, keda ta vastu võtab."
7
Taluge karistust kasvatuseks: Jumal kohtleb teid kui poegi; sest milline poeg on see, keda isa ei karista?
8
Ent kui te olete ilma karistuseta, millest kõik on osa saanud, siis te olete värdjad ja mitte pojad.
9
Pealegi on meile meie lihased isad olnud karistajaiks ja me oleme neid kartnud; kas me palju enam ei tahaks alistuda vaimude iIsale ning elada?
10
Sest nemad on küll meid mõnd päeva oma heaksarvamist mööda karistanud, aga tema karistab meid tõesti selle hea otstarbega, et me saaksime osa tema pühadusest.
11
Aga mingi karistus, kui see on käes, ei näi olevat rõõmuks, vaid on kurbuseks; aga pärast toob see neile, kes sellega on õpetatud, õiguse rahuvilja.