Jehoova on vandunud oma parema käe ja oma tugeva käsivarre juures: tõesti, enam ma ei anna su vilja su vaenlastele roaks ega saa võõramaalased juua su viina, mille pärast sa oled vaeva näinud,
Kui ma murran katki teie leivatoe, siis küpsetavad teie leiba kümme naist ühes ahjus; nad annavad teie leiva tagasi kaalu järele, ja kui te sööte, siis teie kõhud ei saa täis!
ning ütle maa rahvale: Nõnda ütleb Issand Jehoova Jeruusalema elanike kohta Iisraeli maal: Nnad peavad sööma oma leiba murega ja jooma oma vett koleda hirmuga, sellepärast et nende maa laastatakse kõigest, mis seal on kõigi seal elavate vägivalla pärast!
ma kuulen seda ja mu ihu väriseb, hääl paneb lõdisema mu huuled, mädanik tungib mu luudesse ja sammud mu all vanguvad! ma halisen hädapäeva pärast, mis tõuseb rahvale, kes on tulnud meile kallale!
Kuigi viigipuu ei õitse ja viinapuudel pole vilja õlipuu saak äpardub ja põllud ei anna toidust, pudulojused kaovad tarast ja veiseid pole karjaaedades,