10
Aga sina, mu sulane Jaakob, ära karda, ütleb Jehoova, ja Iisrael, ära ehmu! Sest vaata, ma päästan sind kaugelt ja sinu soo nende vangipõlvemaalt! Jaakob tuleb tagasi ning elab rahus ja muretumalt, ilma et keegi hirmutaks!
11
Sest mina olen sinuga, ütleb Jehoova, et sind päästa! Sest ma teen lõpu kõigile rahvaile, kelle sekka ma sind olen pillutanud! Aga sinule ma ei tee lõppu: ma karistan sind õiglaselt, aga hoopis karistamata ma sind küll ei jäta!
12
Sest nõnda ütleb Jehoova: su vigastus on ravimatu, su haav on valus!
13
Ei ole kedagi, kes kaitseks su õigust, mädapaisel ei ole paranemist, sulle ei kasva korpa!
14
Kõik su armukesed on sind unustanud, nad ei küsi su järele! Sest ma olen sind löönud, nagu lüüakse vaenlast halastamatu karistusega, sellepärast et su süü on suur, et su patte on palju!
15
Miks sa kisendad oma haava pärast, et su valu on vaigistamatu? Su suure süü, su paljude pattude pärast olen ma sulle seda teinud!
16
Ometi süüakse kõik, kes sind söövad, ja kõik, kes sind rõhuvad - viimne kui üks läheb vangi; kes sind rüüstavad, saavad rüüstatavaiks, ja kõik, kes võtavad sind saagiks, ma annan saagiks!
17
Sest ma tahan lasta kasvada sulle korba ja teha sind terveks su haavadest, ütleb Jehoova, sellepärast et sind on nimetatud hüljatuks: "Siion, kellest ükski ei hooli!"
18
Nõnda ütleb Jehoova: vaata, ma pööran Jaakobi telkide vangipõlve ja ma halastan tema eluasemete peale; linn ehitatakse üles oma rusuhunnikule ja palee asub seal, kus see peab olema!
19
Neist kostab tänulaul ja rõõmsate hääl! ma teen nad paljuks ja nad ei vähene, ma teen nad auväärseiks ja neid ei halvustata!
20
Siis on ta pojad nagu muistegi ja ta kogudus seisab kindlana mu ees! Ja ma karistan kõiki ta piinajaid!
21
Temast enesest tuleb ta Aukandja ja tema keskelt väljub ta Valitseja; ma luban teda ligineda ja ta tuleb mu juure, sest kes muidu annaks pandiks oma südame, et minule ligineda? ütleb Jehoova.
22
Siis te olete mu rahvas ja mina olen teie Jumal!