22
sind aetakse ära inimeste hulgast ja sul on eluase välja loomade juures; sulle antakse rohtu süüa nagu härgadele ja sind kastetakse taeva kastega, ja sinust käib üle seitse aega, kuni sa tunned, et Kõigekõrgem valitseb inimeste kuningriigi üle ja annab selle, kellele tahab!
23
Ja et kästi puu juur alles jätta, see tähendab: su kuningriik jääb sinule, niipea kui sa mõistad, et taevas valitseb!
24
Seepärast, oh kuningas, lase enesele meeldida mu nõu: vabasta ennast oma pattudest õigluse läbi, ja oma ülekohtutegudest, halastades viletsate peale, et su õnn võiks kesta!"
25
Kõik see tabas kuningas Nebukadnetsarit.