1
Ma mõtlesin südames: olgu, ma teen katset rõõmuga ja naudin seda, mis on hea! Aga vaata, seegi oli tühi töö!
2
Ma ütlesin naerule: "Hull!" ja rõõmule: "Mis sellest kasu on?"
3
Ma võtsin südames nõuks virgutada oma ihu viinaga - ometi nõnda, et mu süda mind targu juhiks - ja haarata kinni rumalusest, kuni ma näen, mis inimlastel on kasulik teha oma üürikesil elupäevil taeva all.
4
Ma tegin suuri tegusid: ma ehitasin enesele kodasid, istutasin enesele viinamägesid.
5
Ma tegin enesele rohu- ja iluaedu ning istutasin neisse kõiksugu viljapuid.
6
Ma tegin enesele veetiike kasvavate puude metsa kastmiseks.
7
Ma ostsin sulaseid ja ümmardajaid, ja mul oli oma peres sündinuid; samuti oli mul veiste ja pudulojuste kari, suurem kui kõigil neil, kes enne mind olid Jeruusalemas olnud.
8
Ma kogusin enesele ka hõbedat ja kulda ning kuningate ja maade varandusi; ma hankisin enesele lauljaid ja lauljannasid, samuti, mis inimlastele on naudinguks: palju naisi!
9
Ma sain suureks ja ületasin kõik, kes enne mind olid Jeruusalemas olnud; mulle jäi ka mu tarkus.
10
Ja mida mu silmad iganes himustasid, seda ma ei keelanud neile; ma ei hoidnud oma südant tagasi ühestki rõõmust, sest mu süda tundis rõõmu kõigest mu vaevast, ja see oli mu tasu kogu mu vaeva eest.
11
Aga kui ma vaatlesin kõiki oma tegusid, mis mu käed olid teinud, ja vaeva, mida ma neid tehes olin näinud, vaata, siis oli see kõik tühi töö ja vaimu närimine! Millestki pole kasu päikese all!
12
Kui ma pöördusin vaatlema tarkust ning meeletust ja sõgedust - sest mida muud teeb see inimene, kes tuleb pärast kuningat, kui sedasama, mida ikka on tehtud! -