Kui Taavet oma silmad üles tõstis ja nägi Jehoova inglit seismas maa ja taeva vahel, käes paljastatud mõõk, mis oli sirutatud Jeruusalema kohale, siis heitsid Taavet ja vanemad silmili maha, kotiriided seljas.
Ja nüüd, Iisrael, mida nõuab Jehoova, su Jumal, sinult muud kui et sa kardaksid Jehoovat, oma Jumalat, käiksid kõigil tema teedel ja armastaksid Teda, ja et sa teeniksid Jehoovat, oma Jumalat, kõigest oma südamest ja kõigest oma hingest,
Kas te ei karda mind, ütleb Jehoova, kas te ei vabise minu ees, kes olen pannud liiva merele rajaks, igaveseks piiriks, millest see üle ei pääse? Kuigi ta lained kohisevad, ei suuda need midagi; kuigi need mühavad, ei pääse nad üle!
Kes ei peaks sind kartma, rahvaste kuningas? Tõesti, seda sa väärid! Sest kõigi rahvaste tarkade hulgas ja kõigis nende kuningriikides ei ole sinu sarnast!
Kui ma teda nägin, siis ma langesin maha tema jalgade ette nagu surnu. Ja ta pani oma parema käe mu peale ja ütles mulle: "Ära karda, mina olen esimene ja viimne
Kes ei peaks kartma sind, Issand, ja andma austust sinu nimele? Sest sina üksi oled püha; sest kõik paganad tulevad ja kummardavad sind, sellepärast et su õiged kohtuotsused on saanud avalikuks!"